www.HoundDawgs.org
Seier over Frankrike!
Vestfronten overgir seg!
Franskmennene er beseiret!
God morgen, dommer Fromm.
-Ingenting til Dem i dag. -Det kaller jeg gode nyheter.
-Ha en god dag du også. -Herr dommer.
Heil Hitler! Er det noe nytt?
-Brev fra militærposttjenesten. -Hvem?
Quangels sønn?
Herr Quangel. Til Dem.
Har noe skjedd med gutten?
De løgnerne!
Anna...
Det er du og din fordømte krig og din fordømte Førers skyld!
Anna...
La meg få være i fred.
Det er meg. Eva.
Fru Rosenthal?
Er det noe fra min mann?
Takk, Eva. Jeg trenger ikke stort. Som vanlig.
Våpenhvilen undertegnet i Compiègne.
Formann Quangel.
Morn.
Du også.
Fru Quangel, hvor mye smør skal De ha?
Et halvt pund som vanlig?
De har melk og egg. Hvor mye smør skal De ha?
Få opp farten!
Fru Quangel, jeg følger Dem hjem.
Hans Quangel. 23. januar 1940.
Løgneren.
Jeg kommer rett hjem fra jobb.
Hei, Quangel. Dårlig tid? Er det noe galt?
Vi blir rike. Seier over Frankrike.
Vet du hva det betyr? Vi blir verdens rikeste land.
De neste ukene har vi knust England og avsluttet krigen.
Og siden troppene ved fronten har vært så seierrike,-
-er det på tide at vi her hjemme også gjør vår plikt.
Føreren vil øke produksjonen.
Produktiviteten skal øke 30 % på tre måneder.
Og det skal fordobles neste halvår.
Førerens ønske skal etterkommes.
Vi ber nå om forslag til hvordan vi skal nå dette målet. Sieg Heil!
Sieg Heil!
Arbeidere. Har noen noe de vil ha sagt?
Ja. Formann Quangel.
For å øke produktiviteten må det monteres flere maskiner,-
-og noe unnasluntrere må sparkes.
Hva sikter du til? Hvem er de unnasluntrerne?
Noen makter ikke å holde tempoet, andre vil ikke.
Prater politikk og skulker jobben.
-Noen her er svært gode til det. -Hvordan våger du å snakke sånn?
Du er ikke partimedlem. Du bringer partimedlemmer i vanry.
Quangel tenker bare på seg selv.
Gir du noe til Vinterhjelpen eller til Føreren?
Tyskland har tatt min eneste sønn.
I går fikk jeg vite at han døde i kamp. For dere. For Føreren.
Jeg spør deg Dolfuss:
Hva mer kan en mann gi enn sitt barn?
Anna, vi skal på besøk.
Nazikvinnesambandet venter på deg.
Heil Hitler, Anna. Hvor var du? Det er på tide å dra.
Vi venter nede.
Først er det fru Gerda Kleinschmidt. Så er det fru Else Wernicke.
-Og så... Claire Gehrich. -Kona til Obersturmbannführer Gehrich.
-Der må du være diplomat. -Skal jeg stryke henne?
Nei, vi må alle bidra.
Men kanskje ikke i dag. Vi må være i god form for en slik.
-For et hyggelig sted. -Hva kan jeg gjøre for dere?
Deres mann?
Ja.
Kjemper han ikke i Polen, fru Kleinschmidt?
Han våger livet for folk og fedreland mens De hygger Dem i Berlin.
-Skammer De Dem ikke? -Men jeg... Ingen forstår det.
Jeg er så bekymret for ham.
Jeg er så bekymret. Men...
Slå den av!
Jobb videre!
Dette berger deg ikke fra fronten. Jeg kommer ikke til å lyve.
Jeg vet at du gjorde det med vilje. Forstår du det?
Ikke lukk opp hvis det ringer på.
For noen om helst.
-Otto? -Jeg skriver.
-Til hvem? -Det vet jeg ikke.
Jeg skriver kort.
Kort som forteller sannheten.
Folk vil lese disse kortene.
De vil gi dem videre.
Kort?
Rabler du ned noen kort? Hva er vitsen?
Mor, Føreren har drept min sønn. Han vil drepe din sønn også.
Gi dette kortet videre.
-Hvorfor skriver du sånn? -Jeg fordreier håndskriften min.
La meg få gjøre det, er du snill.
Den er ikke engang låst.
-Tenk om hun skriker? -Hun skriker ikke.
Den dumme kona mi bringer henne mat. Den gamle jødekjerringa.
Hun flyttet tingene sine opp hit etter at de brente butikken hennes.
Hun gjemmer seg.
Vær stille!
-Pappa, ovenpå. -Skynd deg.
Hva gjør du her?
Barkhausen, hva gjør du i denne leiligheten?
Herr Persicke...
Vi kan dele, nabo.
Det er fru Rosenthal.
-Det er ikke min skyld. -Ut!
Se etter pengene.
-Jeg er lei for det. -Det er det ingen grunn til.
-De kan bo hos oss. -Dette er for farlig for dere.
-Dommer Fromm? -Bli med meg, frue. Fort.
De kommer tilbake.
Vær stille. Kom inn.
Min avdøde datters rom. Ingen vil lete etter Dem her. De må venne Dem til det.
Sov nå. I morgen skal De høre nøye på det jeg sier. God natt, fru Rosenthal.
Er hun tilbake i leiligheten sin?
-Nei. -Jeg blir med. Du kan ikke stanse meg.
-De henger deg. De henger kvinner også. -Naturligvis gjør de det.
Du går bare bort til huset. Jeg går inn og legger fra meg kortet.
Jeg er straks tilbake.
Bare et øyeblikk.
Denne veien.
80 pfennig.
-En snaps. -Kaffe til meg.
Nei, jeg tar også en snaps.
Da er vi i gang.
Heretter er vi alene.
De blir på dette rommet en viss tid, muligens lenge. De er min gjest.
Men tro meg. Går De ut den døra, kjenner jeg Dem ikke.
De vet vel hva man kalte meg i retten? Ikke det?
Kaldblodige Fromm.
Jeg har en elskerinne som jeg adlyder.
Hun heter Fru Justitia.
Men jeg vil være i leiligheten når min mann kommer.
Han kommer ikke tilbake, og det vet De, fru Rosenthal.
Lås døra.
-Hvor bor Barkhausen? -Like her.
-Hørt om gamla som forsvant? -Jeg kjenner henne.
Finn ut hva de vil. Skynd deg!
-Hei! Er gamlingen hjemme? -Hva angår det deg?
Mye. Det angår politiet også og fyren i partiet.
Det er han, inspektør. Det var han og den andre lofferen. Postdamas mann.
Vi knep dem i jødekjerringas leilighet i sjette etasje. De ville fjerne alt.
-Konfisker det. -Du og faren din gjorde det selv.
Kom. La oss prate med kvinnen.
Hun er ikke ovenpå.
-Herr Fromm. -Herr dommer. Hvem er din overordnede?
Inspektør Escherich. Prins Albrecht Strasse.
Jeg kjenner adressen. Få ham hit.
-Og så forlater du denne leiligheten. -Ikke faen.
Bor De alene?
De har vel ikke noe imot at jeg seg meg om?
Farvel.
Du skulle ha sett det. Pappa skremte vettet av dem.
-Så jagde jeg og broren min dem ut. -Baldur?
-Broren min er SS Sturmbannführer. -Er det deg? Baldur Persicke?
Du lekte ofte i leiligheten min.
Du ringte på fordi jeg ga deg eplekake.
Ikke sant? Så stor du har blitt.
Og så sterk.
Få henne ut.
-Men... -Bare gå!
Heil Hitler!
Nei!
Hun er død, Otto.
Jeg så det.
Du så dommer Fromm skjule kvinnen, sa du? Du vet vel hva som foregår her?
Et innbrudd. Ulovlig tilegnelse av nasjonal formue.
Fordømmelse av en respektabel borger. Nå er det nok!
Og en død kvinne som levde for et øyeblikk siden. Du slipper ikke unna.
-Du kan ikke gjøre dette. -Det kan han, men han gjør det ikke-
-for han er ikke et monster.
Jeg er sikker på at han ikke stjal, for han vet hva det ville innebære.
Han vil derfor gjøre det han kan best når han går herfra.
Han vil dra hjem og observere det som foregår her.
-Ja, naturligvis, inspektør. -Du kan gå nå.
Herr dommer... Har det skjedd noe? Har fru Rosenthal...
Jeg vet ikke hva De snakker om, fru Kluge. Ha meg unnskyldt.
Jeg tar disse fem kortene. Jeg har allerede frimerker.
Det blir 25 pfennig. Jeg skal straks pakke dem inn.
-Jeg må ha hansker. Tynne hansker. -Vi har dessverre ingen.
De kan finne noen...
-La meg tenke. De finner dem kanskje... -Nei, det er bra. Takk.
-Farvel. -Farvel.
Stans krigsmaskinen
"Hitlers skygge er som djevelens skygge over Europa."
"Gi kortet videre. Ned med regimet." Selv min datter skriver bedre enn det.
Jaså?
Dette er en utrolig dum person, spør du meg.
En fra underklassen som jobber med hendene, ja, Men ikke dum.
Trolig bare en som slipper ut dampen. Bare et lite glimt.
Er det mer?
"Mor, Føreren drepte min sønn. Mor, han vil drepe dine sønner også."
-Hvor? -Neue Königstrasse. For to uker siden.
-Enda ett kontorbygg. -Smuss.
-Hva gjør vi nå. Melder det videre? -Ja, hadde vi bare hatt flere menn.
Vi kunne pågripe denne... Hva skal vi kalle ham?
Denne fjompenissen...på rekordtid.
Jeg vil etterforske alle i Berlin som har mistet en sønn de to siste ukene.
"Føreren drepte min sønn." Det er bare én sønn.
-Og så? -Vi samler inn opplysninger.
Det er vår jobb. Vi er tyske profesjonelle, ikke amatører.
Tenk om han bare fortsetter. Hvem vet hvor lenge dette har pågått?
Tenk å ta opp og lese et sånt kort på et offentlig sted-
-og vite at noen bare venter på å registrere din reaksjon. Nei.
Alt fjompen skriver vil ende her hos oss. La oss si 95 prosent.
Jeg mener det er mindre.
Er det et veddemål?
Vi venter. Vi venter til vår venn begår en tabbe.
"Nazismen går foran rettferdigheten"
-Bare kom inn. -Takk.
-Heil Hitler. -Heil Hitler!
De er altså fra nazikvinnesambandet. Jeg skal be piken hente pungen min.
Jeg er ikke ute etter gaver, fru Gehrich.
-Hva kan jeg da gjøre for Dem? -Hvorfor er De ikke i arbeid?
Se på meg. Ser jeg ut som om jeg er skikket til kroppsarbeid?
Har De noen gang prøvd?
Jeg vil ikke sette helsen på spill.
-Jeg kan uansett få en legeattest. -Jo visst. De kan kjøpe en for 20 mark.
Men nå må De bruke en bedriftslege for å bekrefte at De ikke kan jobbe.
-En lege vi utpeker for Dem. -Gjør det, så får De se hva som skjer.
Gjør De narr av oss, våre forordninger og vår Fører?
-Jeg advarer Dem. -Og jeg Dem. De vet ikke hvem jeg er.
-Min mann er Obersturmbannführer. -Desto verre, fru Obersturmbannführer.
De får høre fra oss. Hvis De ikke har andre og viktigere opplysninger.
-Kanskje en syk mor? -ID og navn. Straks.
-Dette vil få følger. -Vær så god.
Jeg har ingen visittkort. Jeg er bare en vanlig arbeider.
Heil Hitler.
Nei, jeg forstår ikke det.
Dere vet at hun sorterer under arbeidspliktloven.
Fru Gehrich er gift med en Obersturmbannführer...
Hvor står det at en slik kvinne er fritatt for offentlige plikter?
-Hun må passe sin slitne mann. -Slik jeg gjør.
Og hun har hjelp i huset. Jeg opptrådte i samsvar med våre vedtekter.
-Ber du om unnskyldning, fru Quangel? -For hva?
Da gjør jeg det, på dine vegne. Og du tar deg fri en stund.
-Kastes jeg ut fordi jeg sa sannheten? -Nei, du misforsto meg.
Bare ta deg fri en stund og hvil ut. Gjenvinn styrken.
Det er viktig, Anna. I en sørgetid. Greit?
Greit.
-Heil Hitler. -Heil Hitler, herr Quangel.
Og lykke til, Anna.
Gudskjelov. Over og ut med kvinnesambandet.
Hvordan kan du være så rolig? Jeg holdt på å dø da jeg så hanskene.
-Hansker, Anna. Bare hansker. -Hva gjør vi, Otto?
Vi har mistet vår sønn. Andre har mistet... Men de reagerer ikke.
Dette systemet, dette regimet...
Nå føler jeg at vi er fri.
Jeg mener befridd fra alt sammen.
Det er sånn jeg føler det.
Ingen fred med Hitlers djevelske regjering
Spre den fri presse Stans morderen Hitler
Tro på deg selv, ikke på Hitler-banden
Nazismen betyr vold og urett
Den vil aldri bringe fred
Lüderitzerstrasse 23.
-Neste. -Amsterdamerstrasse 27.
Hei, Quangel. Hvor skal du? Inn i tilfluktsrommet.
Det er et tilfluktsrom for mødre og barn. Det er uegnet for oss.
Hei, hva gjør du her? Hva gjør du?
Stans! Hva...
Hei, du! Stans!
Vent! Stans! Stans! Vent!
Vent!
Stans!
Hei, du! Vent!
Hvem er du?
Hjelp meg. Hvor er tilfluktsrommet for mødre og barn? Min datter venter der.
-Du må være kjent her. -Din datter? Hvor gammel er hun?
Seks. Hun skulle vente på meg der. Nå er hun der, og det er ikke jeg.
To kvartaler, så er du der. Ro deg ned. Folkene der vil ta seg av henne.
Hun er sikkert redd og gråter. To kvartaler, sier du?
Ja, to kvartaler. Du kan ikke gå feil.
Heil Hitler!
La oss se hva snuskeskribenten driver med.
-Han skribler i vei rett under nesa di. -Heil Hitler, Standartenführer.
Han gir seg ikke. Det var heller ikke ventet.
En som bruker så lang tid på å skrive det er standhaftig.
Jeg har prøvd det selv.
Vær forvisset om at jeg alltid finner min mann.
-Aksjon Fjompenisse går døgnet rundt. -Fjompenisse?
-Jeg liker det. -Det gleder meg.
Utdelingen tyder på at mannen bor nær Alexander Platz.
Det var ingen kort her før, men nå drar han ikke så langt-
-og legger ut stadig flere i eget nabolag.
-Heil Hitler, Standartenführer. -Hvor mange?
Han inkluderer også østkanten og sentrum. Se her.
Jeg stilte deg et spørsmål, Escherich. Hvor mange?
127, Standartenführer. 129 for å være nøyaktig med disse to fra i morges.
Flere enn hundre? Hvis flere enn hundre kort ble levert her,-
-har ikke noen av dere tenkt på hvor mye dritt som fortsatt er i omløp?
-Ingen beholder dem unødvendig lenge. -Si meg hvem som gjør dette,-
-for jeg vil bli spurt, og jeg må svare.
Nå.
Det heroiske slaget ved Stalingrad.
Noen må skrive sannheten. Med alle disse løgnene.
-Hva tror du skjer med kortene våre? -Hvorfor vil du vite det?
-Jeg vil vite hvordan folk reagerer. -Noen vil trolig være redde.
Redde for at noen har sett at de tok opp kortet.
Noen vil kanskje legge dem tilbake. Noen vil levere dem til politiet.
-Men kortene vil også bli lest av dem. -Det er som med en maskin.
Litt sand i maskineriet stanser ikke maskinen.
Men hvis en person kaster litt mer sand...og mer...
Da begynner motoren å hakke, og samlebåndet stanser.
Jeg forestiller meg at mange mennesker kaster sand i maskineriet.
Du er en romantiker, Otto Quangel.
-Jeg er mekaniker. -Du er det også.
Du er romantikeren. Du pleide å være det.
Hva? Pleide jeg å være det?
Men jeg så deg likevel først. Det var ikke omvendt.
Men du sa ingenting.
Du danset med Peter Reinke. Og så gikk du med ham til kastanjetreet.
Du med din blomsterkrone lo som om han var utrolig morsom.
Reinke med sin tåpelige sveis.
-Han er skallet nå og partimedlem. -Jeg ville ha danset med deg også,-
-men du spurte ikke.
Du var klar over måten jeg betraktet deg på.
-Men jeg spurte deg to år senere. -Ikke om å danse.
Har du lyst på en dans?
Nei. Bare...
Er det ham?
Ja, nesten. Øynene var kanskje litt lenger fra hverandre. Det var mørkt.
-Du har gjort Riket en stor tjeneste. -Heil Hitler, inspektør.
Frøken Schäfer.
Send dette rundt.
"Send beskjeden videre. Slutt deg til den frie presse."
"Frykt har tatt kontrollen over deg. Drep den. Drep Hitler."
Han mistet sin sønn i Frankrike. Uerfaren skribent, men intelligent.
Stilen har endret seg i årets løp. Nå bruker han tittelen "Fri presse".
Han jobber profesjonelt og etterlater ikke fingeravtrykk.
Han opptrer strategisk. Han velger aldri samme gate to ganger på rad.
Han bytter alltid mellom sporveislinje sju, ni og elleve.
"Hver tanke mot nazistene er som sand i den forbryterske krigsmaskinen."
"Send dette kortet videre. Den frie presse."
"Hvor mange barn må dø?"
"Frykt er deres eneste våpen. Den frie presse."
"Hjelp oss med å gjøre slutt på den forbryterske krigsmaskinen." Zott.
Igjen og igjen. Bildet av en maskin.
Papirer.
I dag er det den tjueandre.
-I dag. -Fødselsdag.
Kom.
Iblant opplever jeg faren som om den var fysisk.
-Jeg føler den faktisk. -Ikke skrem meg, er du snill.
Nei.
-Skål for Hans. -Hans.
Nei, inspektør Escherich er ikke på kontoret. Et øyeblikk.
Sentralbordet.
Telefon. Mistenkt arrestert i Fjompe- nissesaken. Ja, jeg setter deg over.
-Anna! -Hei, Walter.
-Rømte han? Stakkars jente. -Nei.
-Han glemte matboksen igjen. -Jeg trodde han var syk.
Han er ikke her.
Anna. Står til? Du ser strålende ut.
Jeg skal snart gifte meg.
-Forræder! -Å bli hengt er for godt for deg.
For en forræder!
-Hva gjør du her? -Vi skulle gjøre dette sammen.
-Hvorfor gikk du ikke på jobb? -Ikke nå.
Forræder!
Vet du hvordan min dag har vært?
Det tenker du ikke på. Du var ikke på jobb. Vet du hvordan jeg opplever det?
Hva er det, Otto? Vil du bli arrestert?
-Ingenting skjedde. -Ingenting? Så du hvem de arresterte?
En dagdriver og tyv. Det har ingenting med oss å gjøre.
Det er mannen til postdama. Har ikke det noe med oss å gjøre?
-De er skilt. -Det spiller ingen rolle, for pokker.
Jeg var så bekymret for deg. Kan det være et tegn, et varsel?
Det er det ikke.
Bevar roen.
Husk at da Hans døde, sa du at ditt liv var ingenting verdt.
Du hadde rett. Derfor kan vi være fri og slipper å være redde.
Men ditt liv... Otto, ditt liv betyr noe for meg nå. Det betyr...
Det betyr...alt for meg nå.
Vi sa at vi skulle gjøre dette sammen.
Vi gir oss ikke.
Er du ikke redd?
I dag ble jeg igjen for å se. Jeg må se hva som skjer når folk leser det.
Kom...
Kom.
Sykemeldingen min var utløpt. Derfor oppsøkte jeg legen.
Ellers blir jeg sendt til en leir.
-Jeg sverger ved mine barns liv. -To sønner?
-Og de er begge soldater? -Begge to, ja.
-En er til og med i Waffen SS. -Og de er begge i live, håper jeg.
Ja, her.
Vår Karl i Polen.
Ja, det er gode nyheter.
Han ble tatt på fersk gjerning. Og her er liket. Det er fjompens skriblerier.
-Escherich, da. Vi har ham. -Du kjenner forbryterens profil.
Vi søker en som har mistet sin sønn, og så kommer du med dette fjolset.
En gambler som ikke engang bor nær målområdet.
Med to barn som er svært levende.
-Betyr det at De tror meg, inspektør? -Ja, du kan gå.
-Takk. Gud velsigne Dem. Mange takk. -Kom deg ut.
Bravo.
Hva gjorde du?!
-Lot du Stompen gå? -Fjompen, Standartenführer.
De er min overordnede, men som SS-mann er De ikke nødvendigvis kriminolog.
Jeg er politi, og jeg ber Dem la meg gjøre jobben min.
-Slik jeg har lært av erfaring. -Erfaring?
Jeg vet alt om karer som deg. Intellektuelle, bedrevitere.
Ikke ødelegg gulvet mitt! Svelg det jævla blodet ditt!
Opp, opp, opp, opp!
Opp med deg.
Du tror du er smart, og vi er karene fra SS som ikke har peiling, hva?
Si det. Jeg vil høre det. Jeg er glupere enn dere.
Si det! Si det!
-Jeg hører deg ikke! -Beklager.
Du får to dager.
To dager på å eliminere fyren som du lot gå.
Bli kvitt den dusten!
Fru Quangel?
-De er moren til Hans, hva? -Ja.
Dietrich. Vi gikk i samme klasse.
Dietrich... Naturligvis.
-Hvordan har du det? -Bra, takk. Jeg er i live.
Jeg er glad du kom tilbake.
-Herr Necker? -Beklager, jeg må gå.
De vet, fru Quangel. Jeg...
Jeg savner Hans veldig.
Jeg har ikke noe med Eno å gjøre lenger.
Han har ikke vært min ektemann på lenge. Gud er mitt vitne.
Nå... Hvor var vi?
Jo, du var i ferd med å fortelle meg hvordan jeg finner din eksmann.
Er det her du har holdt deg skjult?
-Jeg vet at du er uskyldig. -Gode nyheter.
Men karene fra SS tror at det var deg. Og jeg er redd de har kommandoen nå.
Også kommandoen over meg.
De vil arrestere deg. De vil avhøre deg...på sin måte.
Da vil jeg heller dø.
Du har rett. Det er bedre å være død.
Alt i orden.
Det er bedre på denne måten.
Nei, vær så snill... Nei!
Selvmord? Gode nyheter, Escherich.
Løkken har strammet seg.
-Ingen nye kort? -Ikke ennå. Nei.
Takk for at du overtar for Fritz.
Det nærmer seg.
Formann Quangel!
-En maskin går varm. -Slå den av!
Quangel...
Har ikke du noe å gjøre?
Ludwig!
Dette er noe for deg.
En godbit.
Ta det med til ledelsen. Du er partirepresentant.
Du må gjøre det. Hold deg til reglene.
Ja?
-Alle på dagens skift? Navn, adresser? -Ja visst.
Han må bo mellom Christburger, Chodowiecki og Jablonski.
Nei, ingen med den adressen, inspektør.
-Hvem er formann? -Det er Fritz Kämper.
-Få ham hit straks. -Umulig. Han skadet seg i morges.
-Og hvem erstattet ham? -Otto Quangel fra det andre skiftet.
-Hans navn står ikke på listen. -Han bare bisto oss i dag.
-Men han kjenner ikke folkene. -Hvor bor han?
Otto Quangel?
Walter, hvor er Otto?
-God morgen, formann Quangel. -Morn.
Sett Dem.
Fru Quangel!
Vi vet at du er her!
Lukk opp!
Se på dette, Quangel. Dette vil nok interessere Dem.
Hva tror De det er?
Ikke anstreng Dem unødig, Quangel.
Det er nøyaktig 267 kort.
Er det tallet De lurte på?
Tenk på det, Quangel.
Hvert eneste kort ble levert til oss frivillig.
Vi fant ingen selv.
De ivret etter å få levert dem til oss.
Noen ble arrestert, én begikk selvmord.
Hvordan kunne De tro at De kunne endre noe? De, formann Quangel.
-Hvem begikk selvmord? -En liten, ubetydelig fisk.
Alle er betydningsfulle.
-Det er min skyld. -Da er vi i gang.
Nå har De tilstått Deres forbrytelse.
Fortell meg nøyaktig, Quangel. Hvor mange kort skrev De selv?
Til sammen, mener jeg.
285.
Atten.
Atten kort ble ikke levert inn.
Vi har forresten Anna.
-Hun har ingenting med dette å gjøre. -Jeg vet at De lyver, Quangel.
-Hun dikterte det De skulle skrive. -Er jeg en som lar kona diktere seg?
Det var min idé fra første stund. Jeg utførte alt alene.
-Hun tilsto. -Nå lyver De.
Hun tilsto. Hun ville ikke at De skulle få all æren.
Jeg skal skrive under på min tilståelse.
Men, inspektør... Anna...
Vær så snill... Ikke...
Det er... Det er ikke nødvendig.
Send en stenograf til mitt kontor.
Skål for Fjompenissen!
Quangel.
Anna.
Otto.
-Du vet hva som vil skje? -Ja.
-Det lar seg ikke forandre. -Jeg vet det, Otto.
Det spiller ingen rolle.
Nei.
Alle reiser seg!
Heil Hitler!
Tiden er ute.
Ikke vær redd, mitt barn.
Ikke vær redd.
Dommer Fromm, bli hos meg et øyeblikk.
Jeg vil lukke øynene og late som om det er Otto.
Tiden er inne, Quangel.
Ta på disse.
Kan jeg gjøre noe for Dem?
Er det noe De trenger?
Et kort og en penn?
De tok henne likevel.
Jeg leste alle dine kort, Fjompenisse.
Dine og din kones.
Jeg er den eneste som leste dem alle.
Alle, unntatt atten.
Atten kort.
www.HoundDawgs.org Newest NORDiC RETAiL!
TIL MINNE OM OTTO OG ELISE HAMPEL
GILJOTINERT FOR Å HA SKREVET OG DISTRIBUERT-
-KORT MOT NAZIREGIMET MELLOM 1940 OG 1943
Oversettelse: Øystein Johansen www.undertext.se
BASERT PÅ EN ROMAN AV HANS FALLADA